Hverdagsliv+og+fritid

Mange folks liv i Norge ble preget av mange tekniske nyvinninger. De første bilene kom til Norge ved starten av 1900-tallet, og første rutebilene hadde begynt å trafikkere enkelte strekninger før verdenskrigen. Men i mellomkrigstida ble det mer og mer vanlig for folk å ha egen personbil. Antall personbiler i Norge steg kraftig mellom 1920 og 1939 tallet, fra 9000 til 99000. Men selv om det ble flere biler i Norge, var det bare de rike og bedrestilte som hadde råd til å kjøpe bilene. Lastebiler ble også mer og mer brukt til transport. Norge fikk også egne norske radiosendinger i 1925. Det var i 1933 at NRK – Norsk rikskringkasting ble opprettet, og mange begynte etter hvert å lytte til den statlige monopolselskap. Etter hvert ble det regnet frem av mer enn halvannen million hørte på radio, noe som tilsvarte over halvparten av befolkningen. Rundt 1921-tallet ble det mer og mer vanlig for flere nordmenn å kunne abonnere på strøm, om de ønsket det. Det var snakk om rundt 64 % av alle nordmenn. Til å begynne med så gikk strømmen mest til lys, men etter hvert – rundt 1940 – ble det brukt mer til andre ting som gjorde hverdagen lettere for mange. Vedovner ble det mindre av, mens elektriske komfyrer ble installert på kjøkkener. Elektrisk strykejern og støvsuger ble også mer vanlig i flere husstander. Det norske samfunnet ble også i større grad preget av at folk fikk mer fritid, dette spesielt når Stortinget i 1919 vedtok åttetimersdagen. De fleste arbeidere fikk også betalt ferie. Flere folk ble medlemmer av organiserte idrettsbevegelsen. Både deltakere og tilskuere begynte å øke etter hvert. I 1936 slo det norske landslaget Tyskland i fotball under olympiaden. Dette gjorde dem til nasjonale helter for Norge. __Kilder: Historie boka, side 275-276. __ Når jeg brukte boka som kilde, fikk jeg positivt innblikk av at både økonomien og hverdagen ble lettere for mange folk. Men nedenfor skal jeg sitere av en annen kilde, hvor skribenten har fokusert mer på det negative. Dette gjelder spesielt når skribenten sier: //” De som hadde fast arbeid, gikk ned i lønn. Men prisene sank enda mer. Problemet var at de som hadde arbeid, måtte forsørge mange personer. Kommunene hadde nødsarbeid og fattigkasse. Nødsarbeid kunne være veiarbeid eller saging av ved. Ofte var arbeidet langt unna heimen, så familien fikk dobbel husholdning. Lønna var veldig lav. Midt på 30-tallet fikk 160 tusen ”hoved-personer” hjelp. Den var under streng kontroll. Mange fikk matlapper som de kunne bruke på butikken for å få matrasjoner. De fikk ikke kjøtt, grønnsaker, frukt, kaffe eller tobakk og bare sild av fisk. Regjeringa ga ordre til kommunene om å ikke gi for stor støtte. Målet var å hindre at noen døde av sult. Einar Gerhardsen, som ble statsminister etter krigen, snakka om ”de harde 30-åra”.”// __Kilde: [] __ Denne kilden går imot historie boka vår. I historieboka står det at Stortinget gjorde mye for å forbedre forholdene for arbeidere, slik som betalt ferie. Mens den andre kilden forteller at regjeringen ga ordre om ikke å gi for stor støtte fordi kommunene hadde nødsarbeid og fattigkasse. Ut ifra dette ser vi at ulike kilder kan vise oss forskjellige sider av en samme sak.
 * __Hverdagsliv og fritid __**