Arbeidernes+Idrettsforbund

På begynnelsen av 1920-tallet hadde det blant arbeiderbevegelsen i Norge oppstått et ønske om mer innflytelse i idrettsorganisasjonene. En gruppe arbeidet for en indre opposisjon innen den borgerlige idrettsbevegelsen, mens en annen gruppe ønsket et brudd med de borgerlige og dannelse av et eget arbeideridrettsforbund. I 1924 vant de som ønsket et eget forbund frem. I Oslo 8. juni 1924 ble Arbeidernes Idrettsforbund (AIF) stiftet. AIF fremhevet at en av hovedoppgavene deres var å forbedre helsen blant arbeiderne. Derfor så satset forbundet på masseidrett som førte til utvikling kvinneidrett og bedriftsidrett. Det ble arrangert nasjonale AIF – mesterskap som ble representert i internasjonale arbeideridrettsmesterskap. AIF ble en medlemsseksjon av internasjonalt det revolusjonære forbundet RSI AIF forbød til å begynne med medlemmene å delta i stevner arrangert av Landsforbundet, men det mildere politiske klimaet i slutten av 1930-årene førte til en rekke «forliksstevner». Samtidig økte medlemstallet sterkt i begge organisasjoner, 1940 hadde AIF vel 100 000 medlemmer og Landsforbundet nesten dobbelt så mange. I 1931 gikk AIF ut av RSI. I 1933 stanset RSI forhandlinger mellom AIF og Kampforbundet.  